- Tidigare: - Ett team med folk med krafter?
En liten del av befolkningen har en latent utomjordisk gen.
En kemisk förening aktiverar den.
Du är en av de första som stöter på den.
Inga ledare betyder att ingen ger order. Och det inkluderar dig.
- Jag saknar att ha ett team runt mig. - Jag saknar henne också.
Jag är på min tredje hand! May stack, så jag förlorade min högra hand.
Vi måste säga adjö. Jemma skulle vilja att vi gjorde det.
Gör nåt!
Må våra gåvor hjälpa dig på resan.
- Och om jag inte kommer tillbaka? - Var modig, ers nåd.
- Kommer han att komma tillbaka? - Vi arbetar på att förstå detta...
men så vitt vi känner till, under historien...
har ingen kommit tillbaka.
- Jag tycker Joey är en bra kandidat. - Ja, han är en Inhuman.
- Men han når inte upp till mina krav. - Han är en bra kille.
- Vi måste köra i gång med enheten. - Ja, men vi måste inte ha så bråttom.
Dr Garner ger sin rekommendation.
Och som alltid blir det tre månaders observation och sen omvärdering.
Han är en lika stor glädjedödare som du. Och vi är alltså nere på tre.
May och Simmons är borta, Bobbi är skadad och Hunter tänker dra.
Ja, men inte för evigt. Han har en del att klara upp.
- Det är Fitz! - Fitz bröt sig in i avspärrningen!
- Fitz! Är du galen? - Stäng den!
För fan, Fitz! Jag har redan förlorat Simmons till den där!
- Försöker du ta livet av dig? - Förlåt. Jag tänker inte ge upp.
Ingen av oss vill göra det, men...
Fitz... Du har försökt. Du gjorde allt du kunde. Det vet alla.
Nej, jag har missat nåt. Jag har missat nåt.
Vad är det?
Bevis.
Sand. Inte bara sand, utan omöjlig sand.
Behållaren runt monoliten är ren.
Så länge man inte skjuter sönder den med hagelbössa och kontaminerar allt.
Sanden består främst av kiseldioxid- partiklar, precis som på jorden.
- Men den är inte från jorden? - Den är en miljard år äldre.
- Tror du att stenen är en portal? - Nej, jag bevisar det.
Till en mycket gammal planet, en reva i rumtiden, som förde bort Simmons...
och tog med sanden tillbaka, så...
Hon finns där ute.
- Men det har gått flera månader. - Ja.
Hon kan vara långt ifrån platsen där hon hamnade. Hon kan vara död.
Ja.
- Vi ska ta reda på det, eller hur? - Ja.
- Okej, Fitz. Vad behöver du? - Fler historiska data.
Den har studerats i århundraden. En expert på kvantmekanik och maskhål.
- Och... en macka vore gott. - Jag har en idé, om de andra sakerna.
Ni två stannar hos vår gäst. Var här för dr Garners utvärdering.
Att skapa teamet är högprioriterat.
- Jag ska hjälpa Fitz. - Har du inte gjort det hela tiden?
- Du har skyddat honom konstant. - Har jag?
Och du vet vart du ska.
- Coulson hade inte gillat din plan. - Avtalet är att jag inte berättar.
Tror du verkligen att Ward är tillbaka hos Hydra? Jag vill hjälpa dig.
Du är inte frisk. Du har spionerat på dem och ditt ansikte gör ett intryck.
Resten av dig gör ett påstående.
- Du gillar att jag är fast här. - Det har du jäkligt rätt i.
Du tog en kula ämnad för mig och förblödde nästan i mina armar.
Det slipper jag se om du är kvar här.
Vill du flyga planet, Bobbi? Bra, här är vår destination.
- Vem är professor Randolph? - Stenen har studerats i århundraden.
Randolph har varit här i århundraden. Han har färdats genom en portal-
- och han är också utomjording. Så han har många fördelar.
Dö inte där ute.
Hunter... Se till att han gör det.
En jäkligt imponerande maskin, Kebo. Den är precis, snabb...
Funkar felfritt i alla förhållanden.
Carmine köpte den som statussymbol, för att stila.
Han har aldrig kört den för fullt, förnekat den dess sanna syfte.
Hydra är fullt av folk som han. Fega, förväxlar rikedom med framgång-
- privilegierade med makt. Deras girighet splittrade Hydra.
Deras tid är förbi. Det är dags för en mer slimmad generation.
De här människorna blinkade inte ens.
Nu har du chansen att bevisa att du fortfarande har ett syfte.
Visa mig att du inte är en börda.
Så berätta... Var är grabben?
- Jag kan inte hjälpa er. - Du vägrar alltså. Varför?
Nyheterna, städer som flyger-
- statliga insatsgrupper och nu är folk rädda för en utomjordisk smitta.
En kass tid att vara här om man inte är härifrån. Jag ligger lågt.
Och så har vi ju min nuvarande situation.
Skadegörelse, störning av ordningen.
Folk från Asgård tål sprit, men en kväll försökte jag dricka allt.
De är också starka. Du kan rymma.
Och missa middagen?
Norska fängelser är förvånansvärt utvecklade.
Bra mat, bekväm säng, stort bibliotek.
Och ingen bryr sig om mig. Kom tillbaka om några månader.
- Vi har inte några månader. - Det har inte du heller.
Måste jag påminna dig om att jag räddade ditt liv?
Jag kan kontakta insatsgrupperna.
De skulle bli överlyckliga om de fick en äkta asgårdare att dissekera.
Det är nog inte lika bekvämt.
Men agent Coulson, då!
- Hotar du mig? - Jag skulle inte kalla det...
Jo, jag gör väl det. Det där var helt klart ett hot.
- Du har förändrats. - Man anpassar sig till stökiga tider.
Vad är det med handen?
Det blev stökigt.
Tja... Du måste ordna min frigivning.
Och om det finns en portal, så ger du dig ut på farlig mark.
Okej... Du ger mig inget val.
Det var han.
- Fint att se dig, dr Garner. - Uppskattar du privatplanet?
Mycket behändigt. Men klaffsitsarna är inte byggda för långa resor.
- Hungrig? Jag kan fixa nåt. - Ja tack.
- Nåt att dricka? - Försöker du fjäska?
- Är du inte hungrig? - Jag ska hålla alla säkra, även dig.
- Mutor får honom inte godkänd. - Du har ju inte godkänt nån än.
- Han heter Joey Gutierrez. - Ja, jag läste hans akt på resan.
- Smälter metall... Hur mår han? - Livrädd.
Sund reaktion. Och ni två?
- I dag får du inte ner mig på soffan. - Jag bara konverserade.
Okej, hur mår May? Var är hon? Kommer hon tillbaka?
Du borde fråga henne.
Det skulle jag göra om jag visste var hon är.
- Nej, titta inte var bollen hamnar! - Hur ska jag annars hitta den?
- Du brukar vara en naturbegåvning! - Den här sporten är inte naturlig.
- Och dina kommentarer är ju roliga. - Du kommer att fastna för det.
Okej, tio slag för mig, fem övningar för dig. Det är därför vi är här.
Oroa dig inte för min rehabilitering, och det är inte därför du är här.
Jag är inte spion, men tjugo år med din mor har lärt mig att se saker.
- Du är inte här för min skull. - Jaså, nu bryr jag mig inte om dig?
Jag sa bara att det inte är därför du är här. Kom igen, Mellie!
- Du åkte till Honolulu med Andrew... - Det var Maui.
Du kom tillbaka som en helt vanlig dotter! Det är nåt som inte stämmer.
Okej, jag får lista ut det själv.
Jag vill inte göra er besvikna, men det ser ut som en vanlig...
- Jaha. Hur ofta gör den så? - Det är slumpmässigt.
Nej. Det verkar slumpmässigt, men nåt triggar det.
- Jag har kollat tidvatten, solen... - På den här planeten.
Så du vet inte hur man styr den? Varför kom ni till mig?
Jag är inte expert på interstellära resor, fält med nollpunktsenergi...
- eller kvantharmonisk oscillation. - Ändå känner du till alla de orden.
Och du är rädd för portaler. För att släpas hem genom en portal.
Så under din spritdränkta resa genom historien har du läst allt om dem.
Du har kollat alla utgångar och mitt knä. Du undrar om du klarar det.
- Du kom hit för att se om den fanns. - Och förgöra den.
Då får du gå genom mig först.
Det kan jag göra. Men jag vet inte vad amasonen och robothanden kan-
-så jag ska hjälpa er.
Men då måste du lova att ni förgör den och att ingen använder den igen.
- Jag skulle sova bättre då. - Jag har kollat ryktena om maskhål...
men det var bara rykten. Vet ni inget om dess ursprung?
- Den kan vara Kree. - Det låg en pergamentrulle bredvid.
Nämen hejsan... Jag har sett den förr.
- Det är ett vanligt hebreiskt ord. - Ja. Vad vet vi mer, mr Fitz?
Den var i Frankrike under hundraårskriget.
- Innan Napoleon-eran flyttades den... - till England.
- Ja. Hur visste du det? - Jag har sett ordet på ett slott.
I Gloucestershire i England, år 1853. Till planet!
- Får jag säga det? - Ja, vi går väl till planet.
Varför ha en båt som bara ligger i hamn? Som att tälta i vardagsrummet.
Där.
Pengar går att fixa utan kidnappning.
Mr Braun ska få se den verkliga världen. Han kan öppna många dörrar.
Ledsen, tjejer. Jag får inte lägga ut bilderna, men jag fotar er gärna.
Jättebra. Sätt er närmare varandra.
Vad pågår där nere?
- Det är en privat fest. - Det är lugnt, jag står på listan.
Under däck!
Tur att jag kom förbi. Jag är skadedjursutrotare.
Ja, ja, ja... Jag var här på maskeradbal.
Det var mitt svepskäl. Jag hade hört rykten om resor till stjärnorna.
Det var bara nys, men festen var kul.
- Och utskärningarna? - Jag beundrade stenarbetet och...
Samma som på pergamentrullen. Död.
Maveth. En översättning lyder faktiskt "död genom bestraffning".
- Det kan betyda att man gör intrång. - En hebreisk varning i England.
Det slog mig som udda. Det passar inte in. Verkar uråldrigt.
- Slutade du undersöka det? - En man utklädd till uggla...
Jag söp honom full och han erkände att inga resor förekommit.
Det var bara ritualmord, det stank av halvhjärtad satanism.
Det var lögner som skulle locka nya medlemmar.
Och det var elddansare där. Jag blev distraherad.
En till! Det var därför jag tog bort våra loggor, det syns för mycket.
Vi har en enorm örn på vårt flygplan.
Ja... Ibland kan jag inte motstå coola grejer.
Är du säker på det här? Det står "död genom bestraffning".
Efter dig.
Låt mig gissa. Joey duger varken fysiskt, mentalt eller känslomässigt.
Han kan inte öppna en dörr utan att smälta handtaget.
- Om ett tag, kanske. - Vi har ingen tid. Det blir bara mer.
Nya Inhumans, ATCU, och den nye killen, som är på en helt ny nivå.
Du vill slåss med deras metoder. Men var försiktig.
Alla som förvandlats kan bli monster. Även teamet du har nu.
- Här kommer några kloka ord... - Det brinner överallt.
Coulson vill desperat vinna, men desperation leder till misstag.
Hunter får utkräva hämnd, Fitz får försöka öppna en portal...
- för ett liv. Tvivelaktiga beslut. - Säg det till honom.
Han vill inte höra det. Han är som han är.
- Men du förändras fortfarande. - Ser du nåt jag inte ser? Horn?
Du håller på att bli en ledare. Jag oroar mig för hur du hanterar det.
Wow... Nu lät jag dig analysera mig.
Du ligger trots allt på en soffa.
Du är helt fokuserad på att hitta medlemmar till teamet.
- Jag förstår behovet av krigare... - Det är mer än så.
När jag förvandlades kände jag mig som ett monster.
Det här är en chans att visa folk att de hör hemma nånstans.
- Det låter bara dumt. - Nej, men det låter som ett härbärge.
- Jag hjälper dig gärna med det. - Min mors härbärge räckte inte.
Jag vill samarbeta med Inhumans-
- så att de förstår att det kan vara en fördel att vara annorlunda.
Jösses! Du hackar som din mamma.
Jag tror att hon hackade grönsaker så för att varna mig.
- "Uppför dig nu, gamling!" - Du lämnade fönstret öppet igen.
Du är paranoid. En egenskap du delar med din mor.
- Träffar du henne ofta? - Hon ringer för att se om jag lever.
Du har inte ringt nån. Gömmer du dig?
Kom hit, jag vill visa dig en sak. Jag hittade den när jag rensade lite.
Tack och lov!
Du tog på dig skridskorna som sjuåring och tog inte av dem på fem år.
- En naturbegåvning. - Jag var besatt av Dorothy Hamill.
Det minns jag.
Jag minns hur hård isen var när jag ramlade, om och om igen.
Därför bytte jag till kampsport. Mjuka golv.
Och så fick du slå folk!
- Väntar du besök? - Nej, men det skrämmer mig inte.
- Vad fasen gör du här? - Kvarterspatrullen?
- Okej. - Det här rummet såg jag inte sist.
Arkitekturen är udda för den här perioden, det byggdes senare.
- Det liknar bunkern under Louvren. - Va? Det finns ingen bunker där.
Det där var ett skämt, eller hur? Du driver med mig.
Härligt, nu måste jag kolla.
Det är från sent 1800-tal.
- Lyset funkar fortfarande. - Jag hör vatten.
Det kan vara underjordiskt, kanske vattenkraft.
- Det här var nog byggt för... - Monoliten. Maskinen styr portalen.
- Den ska öppna och stänga den. - Vet du det? Eller hoppas du bara?
Det finns bara ett sätt att ta reda på det.
Mack, ta hit en grej med Zephyr One.
- Vad ska jag ta dit? - Du kommer inte att gilla det.
Du har inte tjänat nåt på hela ditt liv. Du slösar bort familjens pengar.
Så vi tar alltihop.
Vi börjar med lösenorden till banken.
Dra åt...
Jag frågar inte. Vill du ha nåt måste du förtjäna det.
Tänder, ögon, fingrar... Vad som än krävs. Fixa lösenorden.
Det spekuleras om varför du drog.
En andlig resa, fyrtioårskris... Tidig fyrtioårskris.
Du stack inte med ditt ex, för han har varit där.
Resan tände inte gnistan igen, va?
- Har du hört om Simmons? - Jag ringde till Coulson.
Ja, vi spårade det till en telefonkiosk.
- Hur hittade ni mig? - Med hjälp av mina skumma kontakter.
Jag kollar upp Hydra. En vän hade fått ett samtal om samma sak.
Telefonkiosken igen. Oförsiktigt.
- Bara 0,3 av befolkningen är asiater. - Vad vill du?
Ha dina färdigheter. Jag tänker placera Ward sex fot under marken.
- Jag skulle uppskatta din hjälp. - Nej. Min far behöver mig.
Just det. En bilolycka, han bröt höften.
Det var tydligen en smitare. Mr May verkar må helt okej.
- Det blir bättre. - De hittade inte föraren.
Det var en olycka, och jag hjälper honom.
Var det därför du nästan högg huvudet av mig?
Och ringer anonyma samtal till gamla informatörer?
En del av dig undrar om det var Ward som gav sig på nån du bryr dig om.
Han pumpar in nytt liv i Hydra, och vi vet båda vilka de ger sig på först.
- Hur kommer du in? - Från botten.
- Ser han dig är du avslöjad. - Ja, men då kan jag skjuta honom.
Jag har lagt av.
Jag tänker sno en last vapen för att etablera min täckmantel.
Om du skulle ändra dig...
Man har inte lagt av helt om man ständigt måste se sig om.
Och nästa gång är det inte jag som står utanför fönstret.
Zephyr One, ni kan dra er tillbaka.
Ett rum fullt av uråldrigt skräp. Det påminner om ditt kontor, byråchefen.
- Är det realistiskt att det funkar? - Vi hade aldrig nått hit med realism.
Garner tycker jag är orealistisk. Han vill observera honom i tre månader.
- Ta det inte personligt. - Han sa att du är desperat.
Det sa han inte alls. Sa han det?
Låt mig gissa. Jag har svårt att hantera mina fysiska begränsningar.
Nej, han nämnde inte dig. Jo, och han sa så där.
Tryck ner den där spaken, Mack.
Nej, den bredvid. Tryck ner den.
- Håll er undan! - Det fungerar!
Den håller sig öppen! Jag behöver mer ljus!
- Vi har ett problem! - Jag behöver ljus, för helvete!
Kugghjulen är blockerade! Bobbi!
Skye? Mår du bra?
- Skye? - Daisy.
- Va? - Hon kallar sig Daisy nu.
- Du har svårt att vänja dig, va? - Ja. - Mår du bra, Daisy?
Ja, jag mår bättre. Det där pulserande ljudet tog livet av mig.
- Vilket pulserande ljud? - Det var ju helt öronbedövande.
Lugn!
Den håller portalen öppen. Vi kan skicka in en sond och se andra sidan.
Vi kan hitta henne. Vi måste laga den!
Vi vet ju inte ens hur den fungerar.
Jag tänkte att du var en morsgris som skulle ge upp efter ett slag.
Du har kämpat på bra, grabben, men nu hoppar vi fram till slutet.
Kom igen!
Okej... Du vinner.
Ingen behandlar mig så och överlever!
Vet du ens vem fan jag är? Va?
Du är Werner von Strucker. Din far var baron Wolfgang von Strucker.
En av Hydras största ledare.
Ett namn innebär inte att man ska få respekt. Det förtjänar man.
Jag undrade om du hade det i dig. Din farsa hade varit stolt.
Kom. Jag har köpt tacos.
Ouppklarade affärer?
Är det därför du gömmer dig?
Du och din mor... Tystnad betyder alltid "ja".
- Du tar efter henne på det viset. - På alla sätt.
Handlar det här besöket om det?
Det funkade inte med Andrew, så du känner dig skadad på nåt vis.
Men det finns värre saker att vara än din mors dotter.
Jag vill ha ett normalt liv, utan S.H.I.E.L.D. Jag vill se om jag kan.
Normalt? Med en pistol i golfbagen försöker du skydda mig-
- från dina ouppklarade affärer, som förföljer dig som en skugga.
Du minns smärtan från när du ramlade.
Jag minns hur snabbt du reste dig.
Jag var ett barn. Det gjorde inte lika ont då.
Min dotter reste sig alltid igen.
Du behövde en knuff, jag måste veta att du pallade det.
Jag borde få dig dödad.
Okej. Om du vill döda nån, hota inte. Gör det bara.
- Min far skulle... - Din far dog en meningslös död.
Du fick inga svar. Jag vet hur det är att tillhöra en komplicerad familj.
Hydra är splittrat. I delar.
Vi ska återuppbygga det, på rätt sätt. Genom kraft.
- Jag fick sällan se fars värld. - Det är din värld nu.
Och när vi sätter ihop den igen blir den starkare än den förra.
- Vi måste förstärka kopplingen. - Det mesta är under marken.
Vi kan inte riva hela slottet. Vi har tur att rummet ser ut som det gör.
- Annars hade maskinen rasat på oss. - Vänta...
Det är det som är poängen. Kvant- harmonisk oscillation, som han sa.
- Jag känner igen den där blicken. - Rummets form ger det resonans.
- Ett kvantfält ska skapas i stenen. - Du pratar, men vi hänger inte med.
Rummet är högtalaren, maskinen är förstärkaren.
Monoliten svänger i en viss frekvens.
Kan du laga maskinen?
- Nej. Men jag kan lista ut... - Det behövs inte.
Jag kan göra det. Jag kan öppna portalen.
Jaha, det visar sig att vi står i världens största subwoofer.
Ja...
- Jag kan få rummet att svänga. - Kan du återskapa det?
- Det borrade sig in i min hjärna. - Och det kan döda dig.
Sluta om det blir för mycket. Jag vill inte förlora dig också.
Här. Vi får bilder och data genom en kabel.
Ingen signalförlust. Kan Daisy hålla den öppen kan vi se andra sidan.
Det är det vi vill. - Var försiktig. Ingen bryr sig om sonden.
Jag är förvirrad. Vad exakt är det hon ska göra?
Beklagar. Jag justerar fortfarande.
Håll den öppen så länge du kan!
Nej, Fitz!
Jemma!
- Fitz! Fitz! - Jemma?
Jemma!
Fitz!
Helvete! Dra tillbaka honom!
Jag kan inte hålla den öppen längre!
Det gjorde du bra, Tremors.
Fitz...
Inga tecken på strålning eller infektion. Hon såg nödraketen.
Vi tog tillbaka en kvinna från döden.
- Och du gjorde ditt, den är förstörd. - Det kan du tacka Daisy för.
Nå, agent Coulson...
Vad exakt är Daisy?
De kallar sig "Inhumans".
Det ordet har jag inte hört på väldigt länge.
- Ja. - Ditt team uträttade mirakel i dag.
Fitz hämtade tillbaka Simmons. Du förtjänar att veta det.
Hon klarar sig, om du vill besöka henne.
Eller om du vill stanna här. Högkvarteret är stort nog för oss båda.
Skönt att höra att hon mår bra.
Simmons är tillbaka! Hon mår bra.
Allvarligt? Lever hon?
Fitz, du är underbar!
Kom igen vi hämtar ölen! Le för en gångs skull!
- Tidigt i morgon... - Dr Garner! Jag vill gå er kurs.
- Kan du läsa i kapp ett par veckor? - Ja. Psykologi blir mitt huvudämne.
Okej. Du vet väl varför de flesta läser det?
Jäkla penna. Ge mig ryggsäcken.
De försöker förstå sig på sin familj.
Där fick du mig.
Du anar inte hur sjuk min är.
Översättning: Arnar Jonsson www.btistudios.com